Александър Пушкин
К…
То беше чудно мигновение…

Превод от руски: Радой Ралин, —

chitanka.info

К…[0]

То беше чудно мигновение:

яви ми се ти в младостта

като пленително видение

на съвършена красота.

Сломяван в мъки безнадеждни

в гнета на шумни суети,

аз чувах думите ти нежни,

сънувах милите черти.

След време поривът метежен

разся предишните мечти.

Забравих аз гласа ти нежен

и твойте ангелски черти.

Далече влачех в заточение

на дните тихия хомот

без божество, без вдъхновение

без плач, без обич, без живот

За мен настъпи изцеление:

яви ми се ти пак, мечта,

като пленително видение,

като самата красота.

И бий сърцето в упоение

с възкръснали за порив нов

и божество, и вдъхновение,

живот, и сълзи, и любов.

[0] К… („То беше чудно мигновение…“) Напечатано в „Северные Цветы“, 1927 г.

Стиховете са били връчени на Ана Петровна Керн на 19 юли в деня на отпътуването й от Тригорско.

А. П. Керн (1800–1879) — гостувала на леля си през лятото на 1825 г. и тук, в Тригорско, постоянно се срещала с Пушкин. За пръв път той я видял в къщата на Оленини през 1819 г. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.